PERSONER OG BEGIVENHEDER ER OPDIGTEDE
ENHVER LIGHED MED VIRKELIGHEDEN ER UTILSIGTET
Vi kører ind i parkeringskælderen. Jeg mister nok signalet.
INGEN DÆKNING
Han vil ikke have, at vi lokaliserer ham.
Dernede bagerst.
Kør op på niveau -1, meld tilbage og vent.
- Forstået. Vær forsigtig. - Ja tak.
- Vil du have en? - Nej tak.
- To scootere er på vej imod jer. - Okay, tak.
- Pis. - Vent.
Okay, de tager ham med.
- De tager N186. - Okay.
- Ellenstein? Hvad er der foran mig? - Kø ved indfletning om 300 meter.
Jeg mister dem.
- Hvad gør jeg? - Kør af.
Bliv her.
Drej til højre ind i industriområdet.
Til venstre efter lagerbygningerne. Hurtigere.
- Må jeg sætte blink på? - Nej. Hurtigere.
- Hvad hvis jeg rammer en gammel dame? - Til venstre. Koncentrér dig.
- Tag motorvejen igen om 400 meter. - Modtaget.
- 300 meter. - Ja, jeg er ikke blind.
50 meter.
De kan ikke være langt foran.
Jeg har dem.
- De gør det igen. - Hvad?
Parkeringszone 8. Ved fragtterminalen.
- De kører ned. Hvor er I? - Vi er der nu.
- Skal jeg følge efter scooterne? - Nej, bliv hos Guillaume.
FORBIND MED ENHED XB37?
Jeg har fundet Deres scooter.
Det ser ud, som om han har fået en sms.
Den sender ikke.
Det er ikke en sms. Det er bluetooth.
Han må være tæt på.
Vi er for langt væk. Jeg går ud og leder.
- I god stand? - Ja.
Et bevis?
- Hvor er den? - På værksted.
ENHEDER MIMIS TELEFON
Hallo? Du falder ud. Jeg ringer tilbage.
- Hvor meget? - Giv et bud.
- Til hvem? - Forkert spørgsmål.
Jeg køber ikke uden garanti.
Auktionen slutter om to dage.
FORBINDELSE AFBRUDT
Auktionen? Vil de sælge til en anden?
Jeg tror, de vil sælge os oplysninger om Cyclone og hvem, der har ham.
Jeg har sendt dig et link.
Det er nøjagtig samme foto. Prisen er sat til 140.000 euro.
Der er kun to, der byder. Tydeligvis for at presse prisen op.
- SecretSquare, klart. Og Terrifiant? - Det er for at skræmme os.
Vores agent til salg på eBay...
Vi spiller ikke med. Jeg underretter chefen.
- Algerierne har erklæret krig. - Vent.
Hvad hvis det ikke er algerierne, der har Cyclone?
Hvad hvis det kun er én algerier? Hvorfor er Pigalle så varsom?
Hvorfor hele det cirkus med parkeringskælderen og bluetoothen?
Hvis algerierne havde Cyclone, ville de nok sige det, ikke?
Hvorfor ikke kommunikere, som vi plejer?
Hvorfor den anonyme mellemmand? Hvorfor vil han ikke identificeres?
Hvad sker der, hvis vi identificerer Pigalle?
- Ingenting. - Hvorfor så gemme sig?
- Han er på røven, hvis vi finder ham. - Hvorfor?
- Det ville give ham problemer. - Hvorfor?
- Fordi vi ville give ham problemer? - Ja.
- Hvordan? - Ved at afsløre ham.
- Over for hvem? - Algerierne.
Pigalle går bag algeriernes ryg. De har ikke Cyclone.
Det er kun Pigalle.
Vi skal have identificeret Pigalle.
- Jeg kan se, De har bestilt en taxa. - Ja, jeg har nogle ærinder.
- Jeg kan da køre Dem. - Ellers tak. Taxaen er også på vej.
Jeg tillod mig at afbestille den. Skal vi?
- De behøver ikke holde mig i hånden. - Bestemt ikke.
Men så længe vi er i tvivl om, hvem De omgås -
- må jeg bede Dem om ikke at forlade hotellet alene. Uden for arbejdstid.
Jeg har noget med til dig. Sushi. Jeg tænkte, du nok var sulten.
Jeg lader Dem være alene. Ring endelig, hvis De mangler noget.
Det er det, vi er her for.
- Lidt sødt. - Hvor har du fundet den?
Jakken? Den har jeg ikke fundet. Den har jeg stjålet.
- Hvad har I gjort ved ham? - Vi snakkede bare med ham.
Hvad skal det sige?
- Hvad laver du? - Det kommer ikke dig ved.
Du skal ikke ringe til ham. Han er snart på højkant igen.
Det kaldte nummer er ikke i brug.
Hvad hvis han går til politiet eller til pressen? Hvad så?
Tænk ikke på det. Han har ikke meldt det til politiet.
Det kan ikke have været så slemt. Eller også undgår han politiet.
Og find dig en rigtig mand i stedet for det skvat.
Selv min nevø kunne tæve ham.
Velbekomme.
- Hallo? - De har et opkald, hr. Lefebvre.
- Fra hvem? - En kvinde.
Sig, jeg ikke er her.
Tak.
Jeg har dårlig ryg, så jeg kan ikke bære den.
- Nu skal jeg hjælpe dig. - Tak.
- Hvorhen? - Ind på mit kontor.
Bare stil den der.
- Lad os åbne den og gemme flaskerne. - Champagne? Fedt. Er det til os?
- Det er til på fredag. - Hvad fejrer vi?
Jeg kan ikke lade være at sige det. Men du må holde tæt indtil på fredag.
Jeg skal til Iran. Mortazavi ringede i går.
Det er løgn. Tillykke. Det er da super.
- Ja, jeg er vildt glad. - Det er da dejligt. Vi ses.
Champagne? Forskerne må få mere i løn end os.
- Hvad gør vi? - Hvad mener du?
Vi er på røven, hvis det er ham, der skal af sted.
Ham og ikke mig! Det var mig, der skulle til Iran.
Hov, undskyld.
- Du har ret. Du skal af sted. - Så hvad gør vi?
- Hvad gør du? - Men...
Men hvad? Mor og far vil ikke altid være der.
- Nej, men missionen... - Tror du, det bliver lettere dernede?
Der skal du selv finde løsninger. Tror du, det bliver lettere?
- Nej, men I hjælper mig vel, ikke? - Jo da. Vi er der for dig 24/7.
Men tror du, vi kan klare det hele? Selv i Paris vil du holdes i hånden.
Nej...
Du brækker ikke hans ben. Du forgifter ikke hans kaffe.
Du angriber ikke hans familie. Afpresning virker sjældent.
Du må godt lægge pres på ham, men ingen fysiske spor.
Uha dog...
Nu begynder hun snart at græde. Det går jo helt galt.
Du skal nok klare den. Det var derfor, vi valgte dig.
Og så fordi du ser så naiv ud. Grænsende til enfoldig.
Godt.
Skal vi gå?
Tak.
- Kunne De ikke give mig... - Glem det, grønskolling.
Kun lange ærmer. Ingen stærke farver.
Grå, for eksempel. Og sort. Særligt hos myndighederne.
Og køb noget valuta på forhånd.
- Ja? - Går det godt?
- Ja, og dig? - Ja. Forstyrrer jeg?
Ja, men det gør ikke noget. Vil du med ud at løbe?
Nej. Det er ikke derfor, jeg ringer.
- Så det er ikke algerierne. Hvem så? - Det ved vi ikke endnu.
- Forhandler han? - Det kan man godt sige.
Hvad vil han have?
Du tror da vel ikke, at vi griber til lommerne?
Har jeg måske ikke beroliget dig?
- Jo, hvis salafisterne ikke har ham. - Salafisterne har ham ikke.
Jeg sagde, at min bøf skulle være rød.
- Rémi Boisselier. - Ja?
- Han er min kones bror. - Det vidste jeg ikke.
- Jeg er en smule bekymret. - Det er jeg også.
Hvad er FELIS? En træningslejr?
- Jeg kunne have tiet om Cyclone. - Det skulle du have gjort.
Det er noteret.
FELIS er en fælde for en terrorist, amerikanerne har ledt længe efter.
Han hedder Chacal.
Opdager algerierne fælden, vil de sabotere den.
- Vi har arbejdet på det i 18 måneder. - Og Cyclone?
I Algeriet skulle han finde et sted at etablere Felis-klinikken.
Han kender stedet, men ikke formålet. Om en uge kan jeg være ligeglad.
Så er Chacal fanget og Felis lukket.
Så ikke flere overraskelser de næste ti dage.
Vores fælde skulle nødig lukke sig om mine folk. Og din kones bror.
Kan jeg nu få lov at bytte mit sålelæder?
Tak.
- Vi deltager ikke i den maskerade. - Hvad så hvis vi ikke finder Pigalle?
Det gør vi. Vi har ikke noget valg.
Han kan sælge Cyclone til hvem som helst. En fransk agent er værdifuld.
- Tror De selv på det? - Gør De ikke?
Få identificeret det svin, og det skal gå stærkt.
Jeg har hentet det meste af holdet ind.
Yacine Belkacem, vores første kontakt. Han omgås Pigalle.
Han er muligvis hans chef.
Pigalle er rutineret. Han bruger ukonventionelle metoder.
De er her. Han er bekymret.
- Hvad ved han? - Ingenting.
Godt. Send ham ind.
Værsgo.
Gherbi. Kom nærmere. Sid ned.
- Det var pænt af Dem at komme. - Jeg fik ikke rigtig noget valg.
- De lovede at lade mig være nu. - Bare rolig. Det er en formalitet.
Hvordan går det på sanatoriet?
Jeg er begyndt at ryge igen. Så jeg smugler smøger ind.
Sig endelig til, hvis De mangler noget.
Jeg vil have lov at ryge på værelset. Ikke i haven med de andre tosser.
Det sørger vi for. Jeg har et forslag at stille Dem.
Hvad vil De gøre, når De har fået det bedre?
- Jeg vil tage hjem. Hvorfor? - Jeg er bange for, at det er uklogt.
Hvorfor?
De forlod landet for en måned siden.
- Jeg er her for min bror. - Uden at se Dem tilbage.
- De forbød mig at kontakte Algier. - Af indlysende sikkerhedsårsager.
Vil det sige, at jeg er blevet afsløret?
Sandsynligvis.
Hvad skal jeg så gøre?
Vi svigter aldrig dem, der har arbejdet for os.
- Jeg arbejder aldrig for Dem igen. - Skab Dem nu ikke.
Det sanatorium er den rene ferie. Kom ikke og sig, at der ikke er rart.
De skal hjælpe os med Deres viden om den algeriske efterretningstjeneste.
Ellers ryger De tilbage til Algier, hvor presset er et helt andet end her.
Pis også.
Undskyld, De har vel ikke en pumpe?
- Jo. Er den flad? - Ja, eller måske punkteret.
Det har jeg noget grej til.
- Fantastisk. Tak for hjælpen. - Det var da så lidt.
Men hvis jeg må give et godt råd, så skal du ikke tage til Iran.
- Du skal ikke tage til Iran. - Hvorfra ved De...?
Ved et tilfælde. Jeg arbejder med visa og kunne genkende dit ansigt.
- Hvilket visum taler De om? - Har du ikke søgt visum endnu?
- Nej... - Så meget desto bedre.
- Du er Skytte, ikke? - Hvordan ved De det?
- Den 26. november er da Skytten. - Ja.
"Skytten... Kærlighed: Perfekt kommunikation med den udkårne."
"Karriere: En sidste indsats, så når De snart Deres mål."
"Sundhed: Tag ingen chancer."
Tag ingen chancer. Det er stjernerne, der taler.
Man behøver ikke at forstå rådene, man skal bare følge dem.
Vandet koger. Det er klar om 30 sekunder.
- Går det godt? - Rigtig fint.
Man kan godt slå en sludder af, når man mødes ved kaffemaskinen.
Okay.
Man kan jo tale om vejret. Eller om udsalget.
Om at sikkerhedsvagten har fået ny aftershave.
Jeg skriver ikke rapport om Dem efter to minutters snak.
Fint.
Den er ret god. Skovbær-vanilje. Måske lovlig sød, ikke?
Jeg havde faktisk et problem her til morgen, men det er ikke noget.
- Det var godt. - Hvordan har De det?
Som en spedalsk til cocktailparty. Når jeg kommer, flygter alle.
Er det så slemt?
Jeg har ikke stået så tæt her på en kollega i tre dage.
Det er også, fordi Duflot har meget travlt lige nu.
Jeg er faktisk i lidt af en knibe med det problem, jeg nævnte.
Marina skal lære at stå på egne ben, men jeg pressede nok for hårdt på.
Det er ligesom børn og svømning: De må ud på det dybe, når de er klar.
Jeg føler, at jeg har kastet hende ud fra en klint med en klods om benet.
Men hun er også stærk. Stærkere end hun ser ud til.
- Hun har ben i næsen. - Skal jeg lave en vurdering af hende?
- Der er jo redskaber til den slags. - Hvis det kan hjælpe Dem eller hende.
- Ja, hvorfor ikke? - Det er vel det, jeg er her for.
- Dataene skal være fuldstændige... - Javel. Undskyld mig.
Undskyld, det er min kone.
- Hvad så? - Noget nyt siden forleden dag?
- Hvem er det? - Jeg hjalp dig med cyklen.
- Er Isabelle der? - Hvor?
- Må jeg lige...? - Naturligvis.
- Hvor er Isabelle? - Tæt på.
- Hvad har De gjort? - Lånt hendes telefon.
Hun er sød. Jeg sagde, at jeg skulle ringe til min kone.
Og mit batteri var dødt. Hun lånte mig straks sin mobil.
Er det ikke sjovt? Hun tror, jeg taler med min kone.
- Lad mig tale med hende. - Har du tænkt over rejseplanerne?
Lad mig være, for helvede. Hvad har jeg gjort Dem?
Du har ikke gjort mig noget. Men hvis du tager til Iran, er du død.
Forstå mig ret. Det er ikke en trussel.
Det er en forudsigelse. Jeg truer ikke.
Jeg er ham med horoskopet. Jeg forudser.
- Men jeg tager aldrig fejl. - Hvem er De?
Det har jeg jo sagt. Manden med horoskopet.
- Vil du tale med Isabelle? - Ja, giv mig hende.
Hallo? Hallo?
Kom nu...
- Isa? Er du okay? - Ja, hvad med dig?
- Hvor er du? - Ude at købe ind.
- Det er dr. Balmes. Forstyrrer jeg? - Nej.
Marie-Jeanne har bedt mig evaluere Marina Loiseau.
Jeg vil først se hendes lejlighed.
Vil De tage med? De skulle have en nøgle.
Ja. Mød mig på metrostationen Saint-Ambroise kl. 11.
- Fint. Tak. - På gensyn.
Vi står ved en strategisk skillevej.
Alt, han har sagt, kan være sandt. Men nu er stillingen en ganske anden.
Vær meget omhyggelig. Løgnedetektoren kan ikke klare alt.
Han er god, ham her.
Han kan få os til at tro på hvad som helst.
Han er trænet til det her.
Så få ham til at forstå, at han skal tænke sig godt om, før han taler.
Det er nu eller aldrig.
- Forstod De, hvad der blev sagt? - Ja.
Godt. Værsgo.
Er der noget galt?
Har De brug for lidt mere tid?
Det er rigtigt, at det var der, alting forandrede sig.
Pis.
Jeg kunne da være stået på. Skal vi tage den næste?
- Nej, vi går ud. - Nå, er det her?
Bare kom med.
Vi kunne da mødes ved lejligheden.
- Sådan er proceduren. - Nå ja. Hvor er jeg dum.
Hav en god dag. Farvel.
Goddag. Mit navn er Prune Debailly. Nogen har indleveret mit studiekort.
Nå, det er Deres? Det var heldigt. Det er ikke altid, man får noget igen.
- Her. - Tak.
En kaffe.
- Du er filosofistuderende. - Hvordan ved De det?
Det kan man se. Jeg studerede også filosofi.
Tre år på Sorbonne.
De bedste år i mit liv. Hvis bare jeg havde fået lov at læse videre.
En dag kunne mit legat ikke fornys. Jeg fik aldrig at vide hvorfor.
Det var da trist.
Dengang gjorde det mig fortvivlet. Mit hjerte var knust.
Det forstår jeg godt.
Men det værste var, at mine venner læste videre.
Jeg havde en ven... Hvad var det nu, han hed?
Han er vist en kendt professor i dag.
Nå ja. Paul Lefebvre. Der var den.
Siger det navn dig noget?
Han underviser vist stadig. Du har sikkert hørt om ham.
Ja, selvfølgelig.
- Kender du ham personligt? - Nej.
Jeg har bare fulgt hans undervisning.
Han har også skrevet en bog.
- Kender du den? - Nej...
Jeg må løbe. Jeg skal til undervisning.
Selvfølgelig. Hvor dumt af mig sådan at opholde dig.
Løb, frøken Debailly.
- Kan De lide chokolade? - Ja, hvem kan ikke det?
Men jeg er ikke særlig sulten.
Hallo? Rolig. Hvad sker der?
Han stillede en masse spørgsmål. Og spurgte, om jeg kendte en Lefebvre.
Jeg tror, han følger efter mig. Det ved jeg ikke. Høj, mørkhåret.
Er der en butik, du kan gå ind i?
Godt, hvad hedder butikken? Hvorhenne?
Hvor mange penge har du på dig?
Godt, jeg sender en taxa. Tag hjem til din mor og vent, til jeg ringer.
- Hvem var det, der ringede? - Det var bare min datter.
- Er vi her? - Ikke endnu.
Ja, goddag, jeg vil gerne bestille en taxa.
Når vi kommer ud på gaden, går De til højre og prajer en taxa.
Derefter tager De en anden taxa til Boulevard Mortier.
- Skulle vi ikke hen til Marina? - Ikke længere. Af sikkerhedshensyn.
- Hvad sker der? - Jeg har ikke tid til at forklare.
- Goddag. - Rue Gaston Lauriau 82 i Montreuil.
Stands her, tak.
- Skulle De af her? - Nej, giv mig lige et øjeblik.
Ellenstein? Kan man sætte en gps på et nøglekort til et hotelværelse?
Selvfølgelig. De rigtige proffer kan lave dem om til kreditkort.
Fint, tak. Vi skal faktisk vende om.
- Skal vi så ikke til Porte des Lilas? - Nej.
Hvor skal han hen?
Det giver ingen mening.
Kom, vi følger efter ham.
- Hvem var ham fyren egentlig? - Ikke nogen.
- Okay. Men han skulle til Iran? - Ikke længere.
Nævnte han mig?
Han sagde, hans far havde Parkinson, og han var nødt til at passe ham.
Han sagde ikke noget om dig.
Er det så dig, der skal af sted?
Hvornår?
Seismologi. Og Iran. Det holder jo.
Skal du være der længe?
- Altså, er det tre måneder? Et år? - Du ved godt, jeg ikke siger noget.
- Så bare ét spørgsmål. - Nej.
- Du skal bare svare ja eller nej. - Kun ét. Så svarer jeg måske.
Os to.
Er det bare sex, eller er det lidt mere end det?
- Nej. - Nej, hvad?
Nej, jeg mener faktisk ja.
Jeg ved virkelig ikke, hvad der gik af ham.
På en halv time gav han mig nok til at udtale mig kategorisk.
Han har alle symptomerne på alvorlig overvagtsomhed.
Hvad er risiciene?
Koncentrationstab, fordi han konstant foregriber opdigtede trusler.
Han er på en helt anden planet.
Han kan hænge fast i detaljer og overse vigtige ting.
- Så han kan få os i fedtefadet? - Ja, eller han kan vende det indad.
Han kan blive genstand for sin egen paranoia.
Det kan føre til selvmordstanker.
- Overdriv nu ikke. - Jeg overdriver ikke.
Skuden er læk både for og agter.
- Kan De indgive skriftlig rapport? - De får den i morgen.
Ham, der stjal min jakke, må have smidt det. Godt, vi fik det igen.
- Han var altså ret skummel. - Fordi han var araber?
- Guillaume! Hvad er der med dig? - Hvorfor var han så skummel?
Han gjorde hende en tjeneste, men han var lidt pågående.
- Lagde han an på dig? - Nej, han stillede bare spørgsmål.
Han var bare interesseret. I de lande er man ikke så snobbet som her.
Man stiller spørgsmål af ren interesse.
Gider du lige? Han grillede din datter.
Du flippede da også ud.
- Har du nogen isterninger? - Ja.
- Ved Louis, hvad jeg laver? - Nej.
- Han grillede da ikke Prune. - Jo, han gjorde sgu. Hvad sker der?
- Han stillede bare spørgsmål. - Om Paul Lefebvre. Jeg er ikke idiot.
Jeg ved godt, hvad det betyder. Du bad os om aldrig at sige det navn.
- Har Louis hørt dig sige det? - Nej.
- Hvad sker der? - Ikke noget.
- Louis sidder og surmuler. - Han skal sgu bare slappe helt af.
Vent lige, Prune.
- Er du urolig? - Ja, lidt.
- Jeg troede, han fulgte efter mig. - Men det gjorde han ikke?
Det tror jeg ikke. Men hvordan kendte han dit navn?
- Hvad har du sagt til Louis? - Kun, at han gjorde mig utilpas.
Og at du sendte en taxa.
- Flippede du ud? - Nej da.
- Du sked da grønne grise. - Du sagde jo, han fulgte efter dig.
- Hvorfor kendte han dit navn? - Sagde han nu også Paul Lefebvre?
Sagde han ikke Jean-Paul eller noget andet? Måske bare Faivre?
- Sagde han det flere gange? - Det ved jeg ikke.
Det må have været et tilfælde.
Han talte om en anden Paul Lefebvre. Der er mange med det navn.
- Det har bare en betydning for dig. - Men det er da underligt.
Ville jeg være så rolig, hvis det ikke var et tilfælde?
Kontrol er altafgørende.
Man skulle være blind for ikke at se, at jeg havde mistet kontrollen.
Den aften vidste jeg, hvad jeg måtte gøre.
Jeg havde forsøgt at undgå det, men havde ikke længere noget valg.
Bouteflika har stækket efterretningstjenesten i årevis.
Han vil have mere magt. Det skaber selvfølgelig splittelse.
Oberst Boudiame gjorde alt for at modarbejde Bouteflika.
Så han blev sat bag lås og slå et sted langt ude i ørkenen.
Ham der. General Messaoui. Opportunist, men ikke forræder.
Han har for meget at miste. Det har de alle sammen.
Og Deres mand har nok ikke længere noget at miste.
- Har De nogen bestemt i tankerne? - Kerbouche.
Pensioneret general, som stadig arbejder bag kulisserne.
Han kæmpede bravt for tjenesten, før Bouteflika lavede lort i den.
Han er nået helt til tops og ved alt om alle. De kalder ham Blæksprutten.
Han er en garvet efterretningsagent. Han er født og vil dø i tjenesten.
Han er af den gamle skole. Trænet af KGB. Det kunne godt virke.
- Han er Deres mand. - Er De sikker?
Auktionen lukker om et kvarter. Opret en fil på Kerbouche inden da.
General Kerbouches kontor.
- Goddag, må jeg tale med generalen? - Hvem er det?
Jeg er hans kræftlæge i Paris. Dr. Gaudin.
Et øjeblik.
- Dr. Gaudin? Jeg stiller Dem om. - Tak.
- Goddag, doktor. - Goddag, hr. Kerbouche.
Jeg ringer angående scooteren.
Det er ham.
- Jeg siger til MAG, vi har Pigalle. - Henri...
- Jeg skal tale med dig og MAG. - Går det ikke godt?
- Nej. - Kom ind på mit kontor.
Tiden var inde til at indfri tabet.
At trække sig, uanset indsatsen, før skaderne blev endnu større.
Marie-Jeanne? Henri Duflot vil se dig.
- Hvad sker der? - De skal bruge dig.
Min datter havde lidt skade. Russerne var blevet indblandet.
Jeg kunne ikke klare det alene. Jeg havde ikke midlerne.
De mødes hver dag i et palæ ejet af Manjakin, en af Putins rådgivere.
Jeg kender ikke dagsordenen, men det er hemmelige forhandlinger -
- mellem regeringen og eksiloppositionen.
Nadia El Mansour deltager som geopolitisk ekspert.
Hun er i Paris under påskud af en specialistuddannelse.
Men hver formiddag deltager hun i drøftelserne.
Tiden var inde til at forsøge det umulige for at undgå det værste.
Danske tekster: Kjær og Brincker - Subline